INSPIRAT DUPĂ O POVESTE ADEVĂRATĂ
Aveam câteva milioane de dolari în sacoșă
și trebuia să mă întâlnesc cu niște mafioți ruși de ultimă speță,
care cel mai probabil aveau să-mi taie gâtul, să-mi ia banii,
și să omoare un copil nevinovat doar de distracție.
Mai rău de atât nu se putea.
Și totul era din vina mea.
Datorită mie, eu și familia mea am ajuns în situația asta.
Viața înseamnă alegeri,
pe care noi le considerăm a fi pentru binele suprem.
Dar undeva în adâncul nostru,
știm că ne vor aduce într-o asemenea situație.
Nu lăcomia sau orgoliul m-a adus aici,
ci ceea ce inventasem.
Nu era ceva care avea să schimbe lumea în bine,
sau care o să-mi pună numele în cărțile de istorie,
care o să mă facă cunoscut sau o să-mi aducă o statuie în parc.
Dar am participat la crearea celei mai mari invenții a timpurilor noastre.
Necugetat, am schimbat lumea pe care o cunoaștem.
Numele meu e Jack Harris,
și am descoperit o modalitate mai bună prin care bărbații se pot masturba.
Niciodată în istoria omenirii, comercianții de obscenități
n-au avut la dispoziție tehnologie modernă pentru răspândirea acestor mizerii.
Bărbații și-o freacă încă de la începutul timpurilor.
Nu e un secret.
Jimmy, ți-am adus...
Dumnezeule!
De ce urlă mama asta la copilul ei?
Ar fi trebuit să știe. Bărbații se gândesc mereu la sex.
La fiecare zece secunde, gânduri perverse și bolnave
trec prin mintea unui bărbat.
De îndată ce-și dau seama că mâna le ajunge până la sculă,
inventează o nouă modalitate de a trage de ea.
Ceea ce a pierdut cu adevărat țara asta sunt valorile morale.
Acum câțiva ani, copiii noștri aveau eroi.
N-ar trebui să fie o surpriză.
Fiecare bărbat, gay sau normal, prinți, cerșetori, regi,
conducători sau președinți,
fiecare dintre ei se furișează undeva și și-o freacă.
Asta e o navetă spațială. 450 de milioane de dolari
ne costă fiecare lansare, din banii de impozite și taxe.
Știți ce transportă? Un satelit de un miliard de dolari.
De ce credeți că îl lansează?
Totul ține de internet.
Dacă credeți că o fac pentru educația copiilor,
pentru ca tata să citească statistici despre Tiger Woods,
sau pentru ca femeile să coacă tortul perfect de ciocolată,
atunci sunteți nebuni. Urmăriți traseul banilor.
Industria pornografică câștigă peste 57 de miliarde pe an,
și nimeni nu recunoaște că se uită la așa ceva.
Asta se întâmplă în fiecare secundă, în fiecare zi, în toată lumea.
Au apus zilele cu vizite la librării în toiul nopții,
în care te ascundeai în raionul pentru adulți al magazinului de casete,
sau așteptai un pachet în hârtie maronie
să fie livrat prin poștă.
Acum poți să vezi ce vrei de acasă sau de la birou, 24 de ore pe zi.
Și asta când ai chef.
Discret, privat, în orice combinație dorești.
Pur american.
Indiferent de câte ori mă gândesc la asta,
de fiecare dată îmi pun aceeași întrebare...
Cum dracu' am lăsat lucrurile să ajungă până aici?
Nu cu mult timp în urmă, lucrurile părea simple.
- Bună, iubito. - Bună.
- Ce mi-ai adus? - Câte puțin din toate.
- Arată bine. - Sunt lihnit.
Și eu.
Întotdeauna reușesc să-ți deosebesc friptura.
- Serios? - Care e secretul?
Bucătăreasa nu-și divulgă secretele. Știi asta.
Poți să-mi spui. Doar nu sunt un străin.
Dacă te căsătorești cu mine îți spun.
Dă-mi mâna.
Diana...
Vrei să te căsătorești cu mine?
Piper.
Piper? Ăsta e secretul? Îți bați joc de mine?
- Regreți că m-ai cerut? - Nu.
Eram genul de bărbat care trăia într-un tablou de Norman Rockwell.
Privind în urmă, nici nu știam cât de fericit eram.
Traversând în timp și spațiu,
pe o altă planetă numită Los Angeles, California, doi bărbați erau pe cale
să poarte o conversație ce avea să-mi schimbe cursul vieții.
Cum poți să dormi în fotoliu?
Ce?
Cum poți să dormi în fotoliu?
Cum pot să dorm cu toată gălăgia asta?
Știi că nu e nimic pornografic pe internet?
Uită-te la o casetă, bolnavule.
Eu sunt bolnav?
Tu ai cumpărat casetele,
- și eu sunt bolnav? - Le-ai văzut de 100 de ori.
De asta vrei ceva nou. Ești bolnav.
Du-te dracului! Nu face pe deșteptul.
Eu? Du-te tu dracului!
De ce nu lași puțin țigările și cocaina asta?
Dimineață plec la muncă și nu pot să dorm
- pentru că mă înec cu fum! - Și tu fumezi, dobitocule!
Nu atunci când dorm. Mai fă și tu puțină curățenie.
Parcă aș locui într-o groapă de deșeuri toxice!
Minunat! M-am mutat cu Martha Stewart.
Dacă aș fi Martha Stewart,
ți-ai freca-o în fața mea toată ziua, ratatule!
Nu mă face ratat.
Nu mă face ratat, derbedeule.
- Ești un ratat. - Nu mă face ratat!
- Retrage-ți cuvintele! - Nu te da la mine!
- Te rup în bătaie! - Retrage-le!
Nenorocitule!
- Retrage-le! - Al dracului...
Ceea ce idioții ăștia nu știu
e că într-un an vor valora milioane și milioane de dolari,
și vor transforma internetul în ceea ce e astăzi.
Poate ar trebui să ne întoarcem și mai mult în timp.
Buck Dolby s-a mutat în L.A. cu câteva luni înainte,
pentru a sta cu Wayne Beering.
Erau prieteni din copilărie, și la fel ca toată lumea,
căutau o cale să reușească și să devină bogați.
Problema era că n-aveau niciun plan
pentru a-și îndeplini visurile.
Cine s-ar fi gândit că asta e rețeta potrivită pentru succes?
Am observat din avion ce ceață e aici.
- Cum faci față smogului? - Nu prea ies din casă.
Mă gândesc că ai o slujbă.
Nu, primesc ajutor de invaliditate, dar mi-l taie în câteva săptămâni.
- Te-ai rănit? - Nu, am căzut.
- Le-am spus că îi dau în judecată. - Și ce o să faci?
Nu știu, dar simt că sunt pe cale să descopăr ceva.
Și eu simt că o să descopăr ceva!
Am o grămadă de idei care îmi vin în minte.
- Da. - Una după alta.
- Ca o revărsare. - Da, ca o cascadă.
Da...
Cum vă spuneam, erau niște idioți.
Dar nu e tocmai așa.
Dacă vă vine să credeți,
Buck a fost un mare savant la vârsta de 22 de ani.
Se pare că are un IQ de 187,
cu toate că nu v-ați da seama dacă ați discuta cu el.
Buck adora să-și petreacă sfârșiturile de săptămână la NASA,
drogându-se și plutind în spațiu.
E de prisos să vă spun că a fost concediat.
Șezi!
Din câte am înțeles, Wayne era un veterinar grozav.
A predat chiar și niște cursuri.
- Cine e doctorul, tu sau eu? - Tu, dar...
Problema era că începuse să facă operații inutile,
pentru a-și asigura un stoc de barbiturice.
Asta a pus capăt carierei lui Wayne de veterinar.
- Mă bucur să te văd. - Da.
Cum stăm cu drogurile, cunoști pe cineva?
Distribuitorul trece deseară pe la noi.
Am aflat că un prieten de-al meu din L.A.
care avea un club de noapte, era bolnav și nu putea să lucreze.
Familia lui avea nevoie de ajutorul meu.
- Se simte bine? - Da, dar nu poate lucra o vreme.
A sunat Susan. Voia să știe dacă poți să te duci în L.A. câteva săptămâni,
să-l ajuți cu afacerea.
Am vorbit cu un avocat de acolo, Jerry Haggerty.
Mi-a spus că locul poate fi o mină de aur,
dar dacă nu ajungi curând, s-a terminat.
Vor pierde totul. Și e vorba de multe.
Nu voiam să-mi părăsesc familia. Eram fericiți.
Ca toată lumea, eram ipotecați până peste cap,
aveam datorii și ne chinuiam să plătim facturile.
Nu e o situație grozavă prin care să treci cu familia.
Și oricum, scumpule, te pricepi la rezolvat lucrurile.
Mulțumesc, scumpo.
Avea dreptate. Dacă eram talentat la ceva,
atunci cu siguranță la rezolvarea problemelor considerate imposibile.
Am descoperit acest talent
acum câțiva ani, când lucram pentru un prieten al tatălui meu,
în construcții. Pe tip îl chema Louie La La.
Era locotenentul unui mafiot din oraș.
Louie își iubea meseria.
Dacă îl puneați să aleagă între a fi președintele Statelor Unite
și a-i rupe picioarele cuiva...
- În regulă. - ... ghiciți ce ar fi ales?
Haideți să-i rupem rotulele irlandezului și să mâncăm ceva.
- Îi rupem rotulele? - Da.
Iei o bâtă, aplici câteva lovituri bune și îi vine repede mintea la cap.
Mă întrebam dacă n-ați putea să discutați cu el,
să aflați ce s-a întâmplat. Doar nu refuză intenționat să plătească.
Cred că dacă ați vorbi cu el...
Băiete!
- Nu mai stau la discuții cu el. - Scuzați-mă.
Vreți doar să vă primiți banii.
Asta e tot ce vreți.
Da.
Grăbește-te înainte să mă răzgândesc.
- Poftiți? - Ai două minute să-mi aduci banii.
După asta, cineva se alege cu picioarele rupte.
Trebuia să se facă cowboy. Se pricepe la asta.
Așa că intru în bar și mă întâlnesc cu Morgan.
Era speriat. Avea și motiv.
Și eu am probleme.
Ultimele lucrări pe care le-am avut mi-au blocat toți banii.
Așa că m-am dus la Louie, ultimul lucru pe care voiam să-l fac.
Iar acum aștept să mă trezesc la spital. De ce?
Pentru că sunt dator? Nu l-am înșelat și nu i-am furat nimic.
Oprește-te puțin.
Hai să ne concentrăm pe motivul întâlnirii noastre.
Când ai împrumutat banii,
trebuie să fi avut un plan cum să-i dai înapoi, nu?
Să vedem ce a mers prost și poate reușesc să te scot din asta.
Vorbește-mi.
Dacă aș avea autorizație de construcție,
aș reuși să-mi termin treaba și să-l plătesc la finele zilei.
Cum?
Pot împrumuta bani în câteva secunde, dacă am autorizație de construcție.
- Dar nu am așa ceva! - Autorizație de construcție?
Da. Am nevoie de o autorizație de construcție.
Nu și de data asta. Echipează-te.
Stai puțin, Louie. Ai prieteni la primărie, nu?
Am prieteni peste tot.
Tipul spune că dacă primește o autorizație de construcție,
îți dă banii până la sfârșitul zilei.
Ce vrea să fac? Dau eu autorizații?
Vrei să luăm banii sau să-i rupem picioarele?
Eu spun să luăm banii.
Sunt în dificultate.
În acea zi am învățat că orice se poate discuta.
Trebuie doar să găsești un punct comun.
Așa se câștigă banii.
Am plecat spre Los Angeles să-mi ajut prietenul,
o alegere pe care am făcut-o din necesitate financiară,
și care va declanșa un lanț de evenimente cum nu mi-aș fi imaginat.
Cam în același timp,
Buck a fost nevoit să se angajeze pentru a-și putea plăti chiria.
Poate că Buck pătimea în timpul zilei,
dar noaptea, el și Wayne prindeau viață
și lucrau la planul lor de cucerire a lumii.
Te ascult. Chiar te ascult.
Ce rost are internetul, dacă nu e distractiv?
Nu e nimic nou. Nimic deosebit.
Vreau să văd pornografie bună. Ce văd acum e plictisitor.
E inutil.
Ce văd acum e o tâmpenie.
Ce vrei să spui?
Vreau să spun că ar trebui să luăm poze din reviste,
le scanăm, le urcăm pe internet, și câștigăm niște bani.
Ideea are mult potențial. Poți să te îmbogățești.
- Faci mișto de mine? - Lasă-mă să înțeleg.
- Intri pe site... - Faci mișto de mine?
Nu...
Îți începi treaba. Termini, te aranjezi,
deschizi sertarul, scoți carnetul cu cecuri,
- completezi unul... - Nu, e ca un abonament.
- Ca și cum te abonezi la o revistă. - Serios?
Oamenii fac asta tot timpul. Trimit cecuri prin poștă.
Sau se duc la bancă și fac depuneri?
Sau plătesc cu cardul.
Cine mama dracului crezi că îți dă ție cardul de credit?
- Nu știu. - Să introduci cifrele?
- De ce ești pesimist? - Nu sunt pesimist!
Nu există niciun program pentru așa ceva.
Oamenii se abonează așa la reviste tot timpul.
Îți treci cardul prin calculator?
Nu, introduci codul. Sunt cifre.
- De ce ești pesimist? - Nu există un program pentru asta.
Introduci cifrele de pe card...
Ce nu-i bine?
Ce faci?
- Nu mă întrerupe 15 minute. - Bine.
Fiind savant, ai unele avantaje.
În 15 minute, Buck a scris un program
care astăzi stă la baza tuturor tranzacțiilor online cu cardul.
O tehnologie pe care Visa, MasterCard și Amazon n-o inventaseră încă.
I-am cuplat o sonerie.
Se declanșează de fiecare dată când vindem ceva.
- Cât vrei să ceri? - Zece dolari.
De ce nu ceri 9.99?
Psihologic, îi face pe oameni să se simtă mai bine.
Bine.
Trei sau patru zile au trecut fără ca soneria să sune.
Eu cred că și uitaseră că au organizat toată chestia asta.
Iar apoi...
Am auzit bine?
Da, tocmai am câștigat 9.99 dolari.
La ora 4:15 dimineața?
Probabil e un pervers, la fel ca tine.
Nu știi asta. Poate că e de pe coasta de Est,
sau de undeva din Europa, unde e încă seară.
Ar putea fi de oriunde. Ăsta e internetul, gogomanule.
Nu te joci la sonerie, nu?
Nu. Sunt abonamente.
Ne îmbogățim.
Grozav.
Cât avem?
Domnule, revin imediat.
Am depășit 2000 de dolari acum jumătate de oră.
- E incredibil. - Exact, prostule.
Am aranjat soneria
ca să ne dăm seama ce poze vindem după modul cum sună.
Bâzâitura e pentru fetele din rulote.
Dangătul e pentru femeile trecute de 40 de ani.
Fluieratul e pentru femeile cu sânii mari,
iar clopoțelul pentru gospodine care și-o trag în fund,
- ceea ce vrei și tu. - De ce fluieratul?
Cum adică?
De ce ai pus fluieratul la femeile cu sânii mari?
Nu știu, m-am gândit
că atunci când vezi pe stradă una cu sânii mari, fluieri după ea.
E o tâmpenie. Clopoțelul ar trebui să fie pentru sâni mari,
- pentru că sânii sunt ca niște clopote. - Sânii? De când?
- Schimb-o. - Nu vreau s-o schimb.
Schimb-o. Sânii trebuie să fie cu clopoțel.
Clopoțelul trebuie să fie cu sâni.
Și gospodinele care și-o trag în fund primesc fluieratul?
- Da, ce e greșit în asta? - E o tâmpenie!
Nu e o tâmpenie. Când o bagi uneia în fund...
- Ce? Fluieră? - Nenorocitule!
Idioți. Doi adulți care se tăvălesc pe jos,
certându-se ca niște copii pe clopoței și fluierături.
Nenorocitule!
Eu nu-mi permiteam luxul ăsta.
Eram ocupat cu organizarea clubului în Los Angeles.
A venit și prietenul meu James, să-mi dea o mână de ajutor.
Ne-am dat seama că o să fie dificil să punem clubul pe picioare,
dar ca în oricare altă afacere,
ne-am gândit că munca și determinarea ne vor aduce succes.
- Noroc. - Bună dimineața.
Aud cumva bani?
Se pare că gospodinele sunt foarte căutate.
- Am depășit 7.000 de dolari. - Glumești?
Nu, dar ne reproșează că n-avem materiale noi.
De ce nu mai cumpărăm alte reviste?
Nu, cred că trebuie să venim cu ceva proaspăt.
- Ceva făcut de noi. - Da?
Și cum vrei să facem asta?
Ține minte planul.
Buck și Wayne erau pe cale să intre într-un bar
despre care nu știau că-i aparține lui Nikita Sokoloff,
capul mafiei rusești de pe coasta de Vest.
Cei doi idioți aveau să primească mai mult decât au cerut.
Mă bucur să te văd.
Voiam să știm dacă șeful tău e aici. Vrem să-i vorbim.
Avem o propunere de afaceri.
- Ce? - Vrem să discutăm cu șeful tău,
sau cu oricine deține localul. Apropo, e grozav aici.
- Nu e interesat. - Eu cred că șeful tău
va fi foarte interesat să audă ce avem de spus.
Trebuie să...
Ești bine?
- Ce faci? - Haide, mai sunt și alte cluburi.
Liniștește-te. Hai să plecăm.
La ce mama dracului te uiți, dobitocule?
Am ars de-ai ca tine la închisoare!
Haide, nenorocitule! Fă-mă fericit!
Ce faci?
Gata!
Nu merg...
Cine sunteți voi,
de intrați în barul meu
și vorbiți așa?
Venim cu intenții bune, domnule.
Trebuie să te liniștești și să...
Taci!
M-am liniștit.
- O să-ți trag un glonț în cap. - Rahat!
Ce căutați aici?
Voiam să le facem poze fetelor,
să le urcăm pe internet și să împărțim profitul.
De ce n-ai spus așa?
Ce facem cu ei?
Ar trebui să-i omorâm.
Cu votcă!
Unde te duci?
Vino.
Haide.
V-am spus că avem intenții bune.
- Te nenorocesc! - Liniștește-te!
Într-o oră, Buck și Wayne au început să creadă
că ei și mafiotul rus sunt cei mai buni prieteni.
S-au înțeles să-i dea 25% din profit,
și să fie parteneri pe viață.
Dar nu cred că ei înțelegeau
nuanțele parteneriatului cu un mafiot rus.
A doua zi alergau prin club cu o cameră în mână,
adunând material pentru site.
Fiți atente.
O să ne plimbăm printre voi, dar nu vă uitați la cameră.
Acum!
În doar câteva ore, Buck și Wayne erau convinși
că sunt George Lucas și Steven Spielberg.
Site-ul lor a explodat ca o rachetă.
Au fost nevoiți să cumpere un server nou pentru a continua.
Plicurile se adunau, și nici nu începuseră să le deschidă.
Idioții n-aveau habar ce creaseră,
cu atât mai puțin cum să conducă afacerea.
În câteva zile au început să lucreze întruna.
Nu arunca plicurile pe măsuță! Ieși afară!
Serverul ajunge de-abia peste patru zile! Dumnezeule!
Nu pot să fac asta singur. Trebuie să-ți dai demisia.
Ești concediat, nenorocitule!
Ești concediat!
- S-a rezolvat cu serverul. - Ai furat mașina?
Nu. Am deschis plicurile. Erau cecuri înăuntru.
Ce?
Nu erau facturi. Mergem în Vegas!
Așa că Buck și Wayne au pornit spre orașul Las Vegas,
tărâmul speranțelor și viselor.
În mai puțin de o lună, afacerea lor producea 25.000 de dolari pe zi.
Mai mulți bani decât și-ar fi imaginat oricare dintre ei.
Trebuia să fie perfect.
Dar cumva au găsit ei o cale să dea totul peste cap.
Pentru mine, ceea ce a început ca o mână de ajutor dată unui prieten,
s-a transformat într-o afacere de care mă ocupam non-stop.
Am transformat tot clubul.
Eu și James am ieșit pe străzi, l-am promovat,
am organizat evenimente, și curând coada la intrare era cât strada de lungă,
iar clubul era plin în fiecare noapte.
Chestia e că atunci când îi faci cuiva un bine,
vrea să-i rezolvi și toate celelalte probleme.
Întotdeauna mai rămâne o problemă de rezolvat.
Nu sunt sigur. Crede-mă, aș vrea să fiu acolo, dar nu pot.
Știu că lucrezi din greu...
Dar simt că pierzi multe lucruri.
Știu, crede-mă.
Poate aș reuși să vin la L.A. în weekend?
Nu face asta. Eu sunt în Vegas.
- În Vegas? De ce? - Jerry Haggerty m-a invitat aici.
Doamne, Jack.
Avocatul de la club? Aduce numai belele.
Vrea să discutăm despre o afacere.
Dacă nu era el, acum n-aș fi avut clubul,
care merge mai mult decât bine. Mi-a salvat fundul, scumpo.
E mai corupt decât dracu'. Să fii atent cu el.
Poate o să fie doar câteva râsete.
Ce începe cu un râs se termină în plâns.
- Te iubesc, bine? Pa. - Te iubesc, scumpule.
Un profesionist mi-a spus că trebuie să învăț cum să lovesc mingea.
Toți jucătorii au o lovitură puternică.
Îți spun eu ce am învățat,
că toate mingile pe care le lovesc aterizează în pădure.
Da, cinci lovituri handicap.
În afară de golf, se pare că te descurci destul de bine.
Mă descurc grozav, Jack.
Pentru cineva care nu face litigii și refuză să poarte cravată...
Am niște idei grozave.
Ce afacere voiai să-mi propui?
Mai întâi trebuie să-ți spun povestea lor. N-o să-ți vină să crezi.
Primesc un telefon de la un prieten
care-mi spun despre doi tipi într-o cameră la hotelul Hard Rock,
și care aveau nevoie de un sfat juridic.
Mi-au folosit trupul ca pe o minge de bowling!
Au început afacerea asta, dar n-aveau idee de ceea ce fac.
Acum câteva luni, câștigau o grămadă de bani,
așa că au venit în Vegas. Au început să petreacă cu săptămânile,
și din câte am înțeles, prizau jumătate de kg de cocaină,
și-o puneau cu toate curvele din oraș...
Practic, dădeau cu piciorul la totul.
- Cine sunt partenerii lor? - Niște ruși din L.A.
- Nikita și mai nu știu cum. - Sokoloff?
Da, cred că așa ceva. Îl cunoști?
Am auzit de el. Se spune că e un nebun.
Da?
Petrecerea s-a terminat.
Ești nouă? Cum te cheamă?
I-au bătut zdravăn pe dobitoci
pentru că n-au mai plătit, așa cum trebuiau s-o facă.
Ești frumoasă.
De ce ți-e frică de mine?
Despre ce afacere e vorba?
Asta e partea cea mai bună.
Se pare că cei doi idioți
au adunat o grămadă de poze indecente
pe care le-au urcat pe internet.
Și doar în câteva luni,
au făcut peste un milion de dolari.
Problema e că am o soție, am copii...
Nu vreau să mă implic
în pornografie, înțelegi?
Am înțeles, dar lasă-mă să te întreb ceva.
Steve Wynn, Barron Hilton, s-au ocupat de pornografie?
- Nu. De ce? - De ce?
Pentru că ei au asta în fiecare televizor din camere.
Nu există hotel care să nu câștige din pornografie.
- Și se ocupă ei cu pornografia? - Înțeleg ce vrei să spui.
Nu-ți cer să faci un film porno.
Îți cer doar să rezolvi o problemă.
Haggerty avea întotdeauna un interes.
Probabil voia să fure afacerea
de îndată ce rezolvam problema cu rusul.
Dacă era adevărat, iar eu mă implicam în asta,
Haggerty nu trebuia să participe.
Faci niște bani!
Era urmărit de FBI pentru o înșelătorie și duhnea a disperare.
- Bine ai venit la Hard Rock, Jack. - Ce mai faci? Mulțumesc.
- Care e apartamentul? - Cel de lux.
Din câte mi-a spus Haggerty, știam că sunt mulți bani în asta,
ceea ce era bine. Banii veneau din pornografie, iar asta era rău.
Habar n-am de ce le-am bătut la ușă...
Ce faceți? Jack Harris.
- Buck Dolby. - Pot să intru?
- Te rog. - Mulțumesc.
- De ce ești aici? Cine te-a trimis? - Îmi cer scuze, Jack.
- De ce ești aici? - E în regulă.
De unde știi cum arată? Nu așa ne-am înțeles!
Nu așa am vorbit! Nu face parte din grupul nostru!
Face parte din înțelegere, pentru că l-am verificat.
Pe dracu'! Știu de ce ai venit.
Trebuie să plecăm de aici.
- Mă ocup eu de el. - Trebuie să plecăm.
- Pare foarte agitat. - În cer scuze. A luat-o razna aici.
Sunt cu ochii pe tine, nenorocitule!
Îți mulțumesc că ai venit. Bei ceva?
Nu, mulțumesc.
Îmi primul rând, vreau să-mi cer scuze
pentru ordinea și igiena acestui apartament.
- Nu-ți face probleme. - Doamne!
N-a mai dormit de cinci zile.
Am chemat un doctor, dar nu lasă pe nimeni să urce.
Trebuie să pleci imediat, dar nu poți să ieși pe ușa din față.
Ar trebui să-i dăm ceva de mâncare.
- O să sun la room service. - Ne e frică să nu crăpăm.
- Adică să nu fiți omorâți de ruși? - Da.
Trebuie să-ți spun despre mine ceva ce nu știi.
Sunt un multimilionar. Sunt un antreprenor american.
Ironia e că mă simt ca un urs polar în șoc anafilactic,
cu un iepuraș înfipt în fund. N-o să-ți explic asta.
E vorba de bani...
Toată lumea încearcă să ajungă la iepuraș.
Le datorăm o sumă mare de bani.
- Înțeleg. - Ne-am gândit să nu ne grăbim.
Suntem toți prieteni. Eu sunt pe jumătate responsabil
pentru indulgența abuzului de substanțe,
și pentru o parte a problemei peste care am trecut cu vederea.
Uite care-i treaba. Știu sigur că bărbatul ăla se dă drept doctor,
și cinci tipi stau după ușă,
așteptând să mă răpească. Vor să-mi golesc conturile,
iar apoi mă vor executa, cu un glonț în cap.
N-o să las să ți se întâmple și ție același lucru.
Și-au făcut simțită prezența acum cinci zile,
când ne-au bătut măr. Ne-au pocnit zdravăn.
Pe mine m-au lovit la ochi, iar pe Wayne l-au rănit grav de tot.
- L-au rănit grav. - Uite care-i treaba.
Poți să mă iei pe mine, dar nu te las s-o iei pe dansatoare.
Ea rămâne aici. Bine?
Ascultă...
- Vezi cu ce am de-a face? - Ascultă-mă.
O să încerc s-o scot de aici. Tu ai grijă de el, și vedem cum facem.
- Sună bine. - Te iubesc.
- Și eu te iubesc. - Ba nu.
- Nu mă atinge. - Te iubesc.
- Nu mă iubești. - Ba da.
- Serios? - Da.
Îl iubesc ca pe un frate.
Îl urăsc, dar îl iubesc.
Rachel, îmi amintești de mama.
Da? Mă cheamă Jessie.
Pe mama o chema Brenda.
Nu te mai gândi la asta, Wayne.
- Nu-ți face bine. - Mă bătea de mă nenorocea.
Haide. Stai aici.
Ce-ar fi să-ți iei lucrurile? Te scot eu de aici, dacă vrei.
- Trebuie să mă plătească. - Da. Mă ocup eu de asta.
- Ai o aură în jurul capului. - Uită-te în ochii mei.
Nu vreau să mai cred în cerc.
Se pare că acum e mai bine. Cum te simți?
- M-am odihnit câteva zile. - Te mai doare ochiul?
E în regulă, dar...
Trebuie să te ocupi de ruși.
Nu trebuie să fac nimic. Vreau doar să înțeleg ce se petrece.
Vreau să aflu ce ați făcut bine.
Evident ați făcut ceva bine, dacă ați câștigat milioane în câteva luni.
Știu că ați făcut ceva rău, pentru că nu v-ați plătit partenerii.
Din câte îmi dau eu seama, aveți o idee bună, dar ați fost copleșiți.
V-ați băgat până peste cap. Poate nu știți să conduceți afacerea.
- Dar tu știi, nu? - Da.
Ai face asta pentru noi?
Nu mă interesează să-mi câștig traiul din pornografie.
Am o familie. Nu vreau să mă ocup de pornografie.
Dacă mă bag în asta, vreau să fie o afacere legală. În totalitate.
Înțeleg. Sunt de acord cu tine.
Acum ajutați-mă puțin.
Ați găsit o modalitate de a lua un card
de la cineva de oriunde din lume,
și să livrați un produs oriunde în lume,
fără ca părțile să se cunoască?
- Exact. - A fost ideea ta?
- Da. - E o idee grozavă.
Puteți face bani pe termen lung.
Trebuie doar să găsim o cale să facilităm tranzacția
între cele două părți.
Aici m-ai pierdut. La ce te referi?
- Nu înțeleg tâmpenia asta. - În regulă.
Închipuiți-vă că aveți un subsol, oriunde în lume.
Acolo jos, aveți niște băieți cu camere, și niște fete.
Ce spui dacă ar fi asiatice?
Bine, asiatice. Mă urmărești?
Imaginează-ți că omului vostru îi place să vadă asiatice online.
Îi dai cardul tău de credit unui thailandez?
Și dacă o să apară tranzacțiile în extrasul de cont?
Rata divorțurilor e destul de ridicată în țară,
fără ca soțiile să deschidă plicul de la bancă,
și să vadă că soții lor au cumpărat ceva cum ar fi,
CurveAsiatice.com.
Am putea avea sute de site-uri,
poate chiar mii, toate sub o descriere falsă?
Exact, iar dacă sunt un client
și primesc extrasul de cont la sfârșitul lunii,
- pe care scrie ceva de genul... - SâniMari.com.
Exact. Aș putea avea remușcări,
pentru că soția mea nu va fi prea fericită, dar dacă ar scrie...
- ... Companie de facturare... - Îmi place asta.
Nimeni nu știe ce înseamnă asta. E mai bine pentru toată lumea.
Ambele părți câștigă. Clientul primește ce vrea,
vânzătorul primește ce vrea,
iar noi primim 10% ocupându-ne de tranzacție.
Vom fi intermediari.
Deci luăm un procent de la cei care fac deja asta,
- oriunde ar fi ei. - Exact.
Dumnezeule!
E o chestie nelimitată.
E o cantitate imensă de bani
- despre care vorbim. - Potențială.
N-ar avea niciun dezavantaj. În afară de partenerii ruși.
Da.
Care crezi că va fi rolul lui Haggerty?
- Nu sunt sigur cu Haggerty. - De ce? El ne-a adus împreună.
N-ar fi corect să renunțăm la el, nu?
Haggerty o să fie acuzat în curând.
E urmărit de FBI în permanență. Ăsta e adevărul.
Nu ne-a spus că va fi acuzat de ceva.
Cred că afacerea asta e și așa destul de îndoielnică,
și ar fi o prostie să ne asociem cu cineva care va fi acuzat,
asta dacă nu vreți FBI-ul pe cap, și eu cred că nu vreți.
Nu, cred că e logic ce spui. Dar...
Nu e corect. Tipul ne-a salvat viața.
Eu o să fiu cel care se descurcă cu rușii, bine?
Nu Haggerty. Eu fac asta. Eu o să risc.
A doua zi m-am întors în L.A.
Am căzut de acord cu Buck și Wayne că n-o să oferim niciun conținut.
Vom fi doar intermediari.
Am făcut ceea ce trebuie. M-am ocupat de Haggerty
după ce i-am făcut o favoare unui prieten de la Hard Rock.
- Ce-i asta? - 200.000 de dolari. Renunțăm la tine.
Stai puțin. Renunțați la mine?
Da. Tipii ăștia sunt niște nebuni.
Vrei să te ocupi tu de ei? Dă-mi banii înapoi.
- Stai puțin. - Ce alegi, Jerry?
Bine. Iau banii.
- Da? Grozav. - Iau banii.
După ce m-am ocupat de Haggerty,
le-am spus lui Buck și Wayne să-l pună pe rus să mă sune.
Spuneau că îi datorează 400.000 de dolari,
așa că am luat cu 50.000 mai mult, ca să evit orice problemă.
Înțelegerea era să mă retrag după un an.
M-am gândit că la cât potențial are afacerea,
voi câștiga destul într-un an încât să-mi asigur familia
pentru tot restul vieții.
O oră mai târziu, un rus pe nume Ivan apare la ușa mea.
Ivan, Jack Harris.
Te servesc cu ceva de băut?
N-am venit să socializăm.
Încercam să fiu prietenos.
Nu sunt prietenul tău. Unde sunt banii mei?
Ai tăi? Credeam că sunt banii lui Nikita.
E unchiul meu. Sunt banii familiei, pe care ni-i datorează dobitocii ăștia.
Îmi plătești, sau...
... îl duc pe băiat la o plimbare cu barca.
Cred că am spus o prostie.
Să ne concentrăm pe motivul întâlnirii noastre.
Uite banii. Poți să-i numeri, sunt toți.
Tot ce vă datorează, plus 50.000 pentru deranj.
Asta e bine.
E bine. Ne-am înțeles.
- Nu! - Rahat! James!
L-a amenințat pe Michael. Nu puteam să trec cu vederea.
Frumoasă lovitură.
Foarte bine.
Acum suntem prieteni.
Haide.
E în regulă. Nu, e în regulă.
Haideți să bem. Ce, nu beți?
Vrei să-mi faci o favoare, să-l suni pe unchiul tău mai întâi?
Să-i spui că am rezolvat totul.
Nu e necesar. Dacă eu sunt fericit, e și el.
Înțeleg. Dar e vorba de mulți bani.
Sunt sigur că ar vrea să știe că i-ai primit.
Și așa, partenerii mei ar dormi mai liniștiți noaptea.
Mulțumesc. Îți pun eu un pahar.
A răspuns robotul.
Îl sunăm mai târziu. Mulțumesc.
Unde e?
Uită-te la tine. Te plac.
Te plac. Mă faci să râd.
Uitați-vă la el.
E ca un cățeluș.
Dumnezeule! E mort?
Nu ești doctor! Poate n-a murit!
Nu sunt doctor, dar sunt sigur că e mort.
Cât de tare l-ai lovit?
Nu știu, Jack. L-am lovit cum lovesc de obicei.
- Îmi pare rău, Jack. - Ești un criminal.
Ce facem acum?
Ce facem?
Nu facem nimic. Nu spunem nimănui despre asta.
- Cum rămâne cu banii? - I-am dat lui.
Tipul e mort! Ce tot...
E pe fundul oceanului Pacific.
Dar ei nu știu asta, și așa trebuie să rămână.
- Înțelegi, Wayne? - Ce tot spui?
Trebuia să primească banii acum trei ore!
- N-a primit niciun ban! - Noi i-am dat banii lui.
El a dispărut cu ei. Sfârșitul poveștii. Clar?
Dacă o să ni-i ceară?
Facem ce am fi făcut în mod normal.
Îi băgăm undeva, pentru că noi i-am plătit deja.
- Nu e problema noastră. - Nu...
Trebuie să te trezești la realitate.
Trebuie să te duci
să-ți cumperi un pistol și să dormi cu el sub pernă.
- Wayne! - Dacă nu, o să te trezești
cu o bâtă de baseball înfiptă în fund.
- Wayne! - Așa e, Buck!
- Dumnezeule! - Eu spun să le plătim.
Vrei să le plătim de două ori? Ți se pare logic?
- Nu le-am plătit deloc! - Dar ei nu știu asta!
Ești un dobitoc!
Dacă o să vrem să le plătim de două ori, o să-și dea seama
că i-am făcut ceva. Înțelegi?
Cum să-și dea seama? Îi plătești, iar ei dispar!
Am încercat să vă explic cât de clar am putut.
Nu mai discut despre asta.
Suntem complici la crimă. Stați jos!
- Bună, scumpule! - Bună.
- Iubitule. - Tată!
- Salut, amice. - Tată!
Te-ai întors!
- Ești bine? - Da. Mi-a fost dor de tine.
Poftim. Vrei să le ții?
- Îl iei tu? - Da.
N-ai voie să le mănânci!
- Nu sunt de mâncare, scumpule. - Îmi aduci și mie geanta, Michael?
- Hai să mâncăm ceva. - Unde vrei să mergem?
Unde vrei tu.
Da. Uită-te la cea verde.
Ești bine, scumpule?
- Sunt bine. - Da?
Da.
Mă bucur că te-ai întors.
Mamă, ce mănâncă peștii?
Unii mănâncă planctonuri, alții mănâncă pești mai mici.
În general mănâncă ce găsesc.
Ține.
Ești treaz, nu-i așa?
Da.
Te cunosc mai bine decât tine.
Ce e, scumpule?
Probleme de muncă. E în regulă.
- Ești sigur? - Da.
Da?
Trebuie să mă întorc acolo pentru câteva zile.
Nu.
Îmi pare rău. E o afacere nouă.
De îndată ce o pun pe picioare, mă întorc acasă. Bine?
Promit. Bine?
Ce afacere e?
Cum ți-am spus, o afacere pe internet.
Știu asta, dar ce fel de afacere?
Un serviciu de taxare.
- Pentru ce? - Cum adică?
Ce taxați?
Distracțiile.
Da? Ce fel de distracții?
Filmele...
... pozele, sau alte chestii.
Poate faci rost de niște filme gratis pentru Michael.
E ciudat. Am impresia că îmi ascunzi ceva.
Bine. E vorba de filme pentru adulți.
- Da? În regulă. - Nu glumesc.
Haide, trebuie să pleci. Fii serios.
- Sunt serios, Diana. - Ce?
Cum adică filme pentru adulți?
Liniștește-te, nu fac filme porno.
E doar un serviciu de taxare. Asta e tot.
Serviciu de taxare? Ce...
Nici măcar nu știu... Ce înseamnă asta?
Taxezi oamenii pe calculator?
Da, Diana, pe calculator.
Da. E cel mai tâmpit lucru pe care l-am auzit vreodată.
Îmi pare rău că asta crezi. E o mină de aur
care o să ne aranjeze pe viață în mai puțin de un an.
Ai dreptate. Chiar trebuie să plec.
Nu poți să te retragi dintr-o astfel de conversație.
Trebuie să prind avionul. Scumpo, liniștește-te.
Nu. Ascultă-mă!
E o tâmpenie și e dezgustător.
Nu vreau să participi la așa ceva. Nu vreau să te ocupi de pornografie.
Steve Wynn și Barron Hilton se ocupă de pornografie
pentru că difuzează astfel de filme în camerele lor de hotel?
Nu-mi pasă de ei, scumpule. Mie îmi pasă de tine.
Bine...
Chiar și așa, era prea târziu.
Nu puteam să mă retrag. Imaginați-vă dezastrul
pe care Buck și Wayne l-ar provoca de unii singuri.
Erau genul pe care îi oprea poliția pentru alcoolemie,
iar ei începeau să mărturisească crima.
Trebuia să-i supraveghez cumva, sau voi fi arestat, sau chiar mai rău,
voi muri de mâna lui Sokoloff.
Așa că m-am întors în L.A. cu vorbele soției în minte.
Ce mai faci?
Ajung în oraș de două minute...
Nu-mi place asta.
- E în regulă. - Îți spun că nu-mi place.
Eu o să plec cu ei. Ne vedem acasă. E în regulă.
Știam că dacă nu voi juca mâna perfect, îi voi ține companie lui Ivan.
Trebuie să discutăm.
Să nu mă înțelegi greșit,
dar nu cred că ați făcut asta doar ca să fiți drăguți.
Spune-mi despre Ivan.
Ivan? Ce-i cu el?
Ce s-a întâmplat mai exact?
Îmi pare rău. Ce să se întâmple?
A venit la tine acasă?
Bineînțeles. De ce?
Și ce s-a întâmplat?
Nu s-a întâmplat nimic.
I-am dat banii, am băut ceva, am râs și a plecat.
Nikita, vrei să-mi spui despre ce e vorba?
Ivan n-a mai ajuns acasă.
Nu știu ce să-ți spun. Poate petrece pe undeva.
Eu i-am dat cei 400.000, plus 50.000 pentru deranj.
- Ce? - I-am dat 450.000.
Suma era de 200.000.
El nu mi-a spus asta.
Ce vrei să spui?
Nu spun nimic.
Ce spune el prin faptul că a dispărut cu banii tăi?
Nu te supăra, dar mie mi se pare că ai fost tras pe sfoară.
Șefu', suntem urmăriți.
- Du-te dracului. - Ce faci?
- Încearcă să scape! - Îi văd!
- James! - Rahat!
Nenorocitul!
Dobitocule!
Jack, pentru ultima dată.
Ce s-a întâmplat între tine și Ivan?
Nikita, pot să repet la infinit,
nimic nu o să se schimbe. Ăsta e adevărul.
A venit la mine și i-am dat banii. Bine?
Ne-a tras în piept, înțelegi asta?
Minte! Omoară-l!
Nikita, trezește-te! Vrei să mă omori? Sunt partenerul tău!
Vrei să mă omori pentru ceva ce n-am făcut?
Ce o să faci dacă apare Ivan?
O să-ți dai seama câți bani ai pierdut
- pentru că m-ai omorât! - Dați-i drumul!
La pământ!
- Lăsați armele jos! - Vrei să încerci ceva?
- Haide. - E în regulă.
Nikita, concentrează-te pe adevărata problemă, bine?
E vorba de bani. Spune-mi o sumă.
Spune-mi o sumă care să rezolve asta. Bine?
Îmi dublați procentul și îmi plătiți în fiecare lună.
Indiferent de ce s-ar întâmpla. Fără scuze.
Dar dacă aflu că m-ai mințit,
te omor pe tine, pe familia ta, pe toți prietenii tăi
și pe oamenii pe care încă nu i-ai cunoscut.
- Ne-am înțeles? - Da.
Bine.
Nu-mi era frică de moarte.
Îmi era frică de gândul că îmi las copiii fără tată.
Acum nu aveam altă alegere decât să muncesc din greu.
Eram devotat în totalitate unei vieți pe care nu mi-o imaginasem.
Am închiriat o încăpere într-un depozit și am organizat afacerea.
Adunasem deja 20 de clienți într-o lună.
Dar când s-a aflat ce putem să facem,
despre plata online cu cardul, clienții au început să vină grămadă.
Dar pe Buck și Wayne nu părea să-i intereseze.
Într-un fel nu înțeleseseră încă.
Caut o copie de luna trecută...
Dumnezeule!
Dobitocilor.
Aveți un cec de două milioane sub un baton de ciocolată.
Și ăsta e un lucru rău?
Da, e ceva rău?
Cecul ăsta stă aici de câteva săptămâni.
Amice, liniștește-te.
După câteva luni, proprietarul ne-a cerut să ne mutăm.
Clientela noastră probabil îi zăpăcea muncitorii. Dar n-a contat.
Aveam deja bani să ne cumpărăm clădirea noastră.
Da!
Fiți atenți cu el.
Vreau să-l puneți în dormitorul din stânga.
De fiecare dată când veneam acasă era ca o primire pe cinste.
- Bună, iubito. - Bună, scumpule.
Ce faci?
Știam că nu avea să dureze.
- Salut, amice. Ce faci? - Tată!
Uite ce ți-am adus.
Aruncam cu case, cadouri și mașini
într-o problemă care se rezolva doar dacă stăteam pe acasă mai des.
Dar nu puteam să fac asta.
- E pentru mine? - Da.
Diana se plângea uneori
că noua casă e rece și pustie fără mine,
dar conceptul de "acasă" era foarte dificil pentru mine.
Parcă trăiam două vieți care erau complet separate.
CINCI ANI MAI TÂRZIU
Cu cât aveam mai mult succes,
cu atât totul devenea din ce în ce mai mare. Petrecerile, stilul de viață...
Nu mai era vorba de inteligență. Trebuia să fie doar distractiv,
și astfel atrăgeai mai multe site-uri,
ceea ce însemna mai mulți bani, avioane mai mari,
clădiri, mașini și case mai mari.
Și desigur, orgolii mai mari.
Jack!
- Pot să fac o poză cu tine? - Sigur.
- Bună. Sunt un mare fan. - Doar cu Jack.
- Poftim? - Doar cu Jack.
- Bine. - Mulțumesc.
- O seară plăcută. - Jack, aici.
- Ne acorzi un interviu pentru AVN? - Da, sigur.
- Îmi pare rău băieți, doar Jack. - Poftim?
Durează doar o secundă.
- Noi ne ducem acolo, bine? - Ne vedem înăuntru.
Spune-mi, ce face 24/7 atât de special?
Cred că ceea ce îl face atât de special
e faptul că luăm produsul
și îl facem accesibil pentru client.
Toată operațiunea e foarte discretă și profesionistă.
Nu uităm niciodată că e o afacere.
Și tot timpul ne asigurăm să avem grijă
atât de furnizor, cât și de cumpărător.
Cam așa ne conducem noi afacerea.
- Mulțumesc, Jack. - Pentru nimic. O seară plăcută.
Cu cât îți petreci mai mult timp în jurul unor astfel de lucruri,
cu atât devine mai normal. E o lume fără filtre.
Poate că e o tâmpenie, dar are multă sinceritate.
Lumea de afară pare ciudată și pământească.
Majoritatea celor din afară te privesc pe tine,
dar în același timp,
știi că dacă ar fi sinceri cu ei,
ar face orice să fie înăuntru cu tine.
Uite-o pe Audrey Dawns.
Cea mai nouă starletă din branșă.
După toți acești ani, toată lumea știa că sunt un familist.
Dar în clipa în care am văzut-o, știam că am dat de belea.
- Ai intrat pe site-ul meu? - Nu.
Eu nu sunt ca celelalte. Lucrez singură.
- Sunt doar eu. - Ai mustrări de conștiință?
Mustrări? Nu!
Cred că oamenii acordă prea multă importanță mustrărilor.
Pun pariu că dacă întrebi un bătrân,
cum sunt cei din aziluri, îți vor spune
că regretă ce n-au făcut, nu ceea ce au făcut.
- Trăiești o singură dată. - Serios?
- Da. - Nu crezi că parteneriatul ăsta
nu e chiar atât de parteneriat?
Ca și cum el e Mick Jagger, iar noi suntem doar niște însoțitori?
Da. Noi l-am făcut cine e.
Mi-ar plăcea să lucrez cu tine.
- S-ar putea să regret. - De ce spui asta?
Pentru că am mai fost păcălită.
Cu mine n-o să pățești asta.
- Nu? - Nu.
Crezi că ai putea să-mi faci rost de banii de care am fost furată?
Nu-ți face probleme. Suntem bogați.
Bogați, dar suntem curva cuiva.
- Salut, Jack. - Salut.
Se pare că îți merge foarte bine.
Da, merge bine. Ce cauți aici?
Am o grămadă de clienți.
Spune-mi și mie, Jack.
- De ce m-ai scos din afacere? - Nu te-am scos.
Ți-am dat 200.000 de dolari,
înainte să știu dacă treaba va merge sau nu.
- Da. Așa e. - Bine.
Și... Uită-te la tine acum.
Jerry, erai pus sub acuzare.
Te rog. N-aveau nicio șansă.
Sunt...
... foarte inteligent.
Spune-mi,
de ce mai ești cu ei?
Cu siguranță n-o faci pentru bani.
Știi bine că ai destul.
Tu nu ești lacom, Jack.
Și cu siguranță n-o faci pentru femei.
Ești de școală veche.
Ești credincios și ai o căsnicie fericită.
Așa că de ce?
Jerry, de ce nu te bucuri de petrecere?
- Te gândești prea mult. - Îmi place să gândesc.
Îmi place să-mi aud creierul
cum lucrează.
Mă bucur că te-am văzut.
Sigur, Jack.
- Nu vrei? - Nu.
Domnilor. Fiți puțin atenți.
Vreau să vă fac cunoștință cu legendarul Denny Z.
Salut.
Denny Z. era un parazit și un ticălos.
Genul de om cu care ți-ar fi rușine să-ți petreci timpul.
În lumea noastră, asta spune multe.
Am câteva idei interesante pentru viitorul site-ului.
Vreau să fac un portal
- pentru membri premium. - Da.
Mă lași să termin? E ceva de ultimă oră.
- Mie îmi place ce aud. - Da, e genial.
- N-am spus nimic. - Nu-ți face griji.
Dă-le încolo de detalii. Toată vorbăria asta...
Să încercăm să facem o înțelegere.
Denny Z, plus Haggerty,
plus Buck și Wayne, era un rezultat catastrofal.
Au făcut o înțelegere secretă, să scoată bani pe la spatele meu.
Tipic pentru Buck și Wayne,
n-aveau idee în ce se băgaseră.
- Mai ai supozitoare cu votcă? - Haide.
Am angajat câțiva oameni pricepuți, am organizat clubul,
dar prietenul meu n-a mai putut să-l preia, așa că e al meu.
Pentru asta sunt eu aici. Dacă îl fură cineva,
mă duc și le scot dinții.
Nu-mi permit să fie hoți pe aici,
pentru că sunt prea ocupat să-l fur eu.
Cum face ticălosul ăla. Scuzați-mă.
Amice, ce crezi că faci?
Ce crezi că faci?
- Îmi fac treaba. - Te-am văzut.
Lasă-mă să ghicesc.
Ai început să te duci acasă din ce în ce mai rar.
Soția și copiii au devenit niște străini,
iar acum ești singur și confuz,
lângă o starletă de 23 de ani. Corect?
Nu cred că m-aș considera un tată absent.
Îmi pare rău. N-am vrut să ating un punct sensibil.
- E în regulă. - E cea mai clasică poveste.
- Da? - Da.
E ca o copie a vieții mele.
- Da? - Da.
Un tată absent, care lucra tot timpul.
O mamă de 50 de ani obsedată să pară de 25.
Lua opt pastile de Vicodin pe zi și bea seara târziu.
Ideea ei de conversație
era alcătuită din întrebări de genul... "Par grasă?"
Cred că ești prea bun pentru lumea în care te afli.
Cu ce am greșit, Diana?
Chiar nu-ți dai seama? Ce vrei să le spun oamenilor?
Cum crezi că mă simt? Nu pot să spun nimănui ce faci.
De ce e important să le spui cum îmi câștig eu traiul?
De ce nu e important pentru tine? Eu asta vreau să știu.
Cum rămâne cu copiii? Cum crezi că se vor descurca
când vor afla ce face tatăl lor?
Dacă au fost crescuți cum trebuie, și eu asta cred,
mă gândesc că se vor descurca, iar asta e tot ce mă interesează.
Dar nu prea i-ai crescut tu, nu-i așa?
Nu ești niciodată acasă, Jack.
De unde știi dacă sunt crescuți cum trebuie?
Ghici a cui e responsabilitatea asta.
Îmi pare rău pentru discuția de astăzi, din mașină.
E în regulă.
Mi-a fost dor de tine.
Jack.
Ce bine e!
Unde te duci?
Vino înapoi.
La ce te gândești?
Nu știu.
Îmi pare rău.
Cum adică îți pare rău?
Dumnezeule.
Lasă-mă!
Doamne.
Deci vorbim de un divorț?
Tu ce crezi? Că putem să continuăm așa?
Urăsc ipocrizia.
Încă te mai iubesc, Diana.
Pe dracu'!
Așa că acum mă întorc în L.A.,
cu sentimentul că totul s-a terminat între mine și Diana.
Avea dreptate. Nu mai eram în preajmă.
Devenisem dependent de bani, sex și putere,
ceea ce era total diferit de o viață de familie sau orice altceva.
Problema cu dependența mea
e la fel ca celelalte. Se strecoară ușor lângă tine.
Iar tu cedezi cu repeziciune, într-un fel imperceptibil.
Cealaltă problemă era că nu e genul de dependență
în urma căreia te trezești cu o mahmureală.
Nu era genul de dependență care te lăsa fără bani.
Și nici fără sănătate.
Cu cât o acceptam mai mult, cu atât mă făcea mai bogat.
Trebuie să vă spun... E imposibil să renunți la așa ceva.
Îți aud gândurile.
Te cred. Nu-i nevoie să-mi spui.
Ești un fel de fenomen științific care vine după orgasm?
Nu asta suntem toți?
Nu-i nevoie să fii rău doar pentru că te simți vinovat.
Vrei să-ți dau drumul?
În ciuda a ceea ce crezi, nu ai puterea asta asupra mea.
Nu te păcăli singur.
Nu mă păcălesc.
- Sunt mai tânără. - Da.
- Sunt mai frumoasă. - Da.
Și îți place mai mult păsărica mea, pentru că e mai strâmtă.
Cât de poetic.
Chiar te pricepi la așa ceva?
Da.
Aici vezi rezultatele cailor din cursele anterioare.
Da.
Aici îți arată cât a alergat calul.
Calul ăsta a participat de trei ori în ultimele trei săptămâni,
așa că probabil e obosit.
- Da? - N-am vrea să pariem pe el.
- În regulă. - Iar calul ăsta de aici
aleargă bine pe teren alunecos.
Doar pentru că un cal a câștigat ultimele curse
nu înseamnă că va câștiga și împotriva altor clase de cai.
- Chiar te pricepi la asta. - Mulțumesc.
Cu plăcere.
- Îmi pare rău, n-am comandat asta. - E din partea domnului Sokoloff.
Mulțumim.
Mă întorc imediat.
Nu era nevoie să faci asta.
- Vino. - Mulțumesc.
Știai că ești urmărit de FBI?
- Ce? - Nu te uita.
Nu te mișca. Nu reacționa.
Îți spun doar că oamenii ăia
de la masa din spatele meu
sunt agenți FBI.
Combaterea Crimei Organizate.
Îi cunosc pentru că mă duc în fiecare seara cu ei la culcare.
De ce ești sigur că mă urmăresc pe mine?
Ce te face sigur că nu te urmăresc pe tine?
Sunt niște actori îngrozitori.
Ies în evidență ca degetele ridicate, nu crezi?
Asta nu înseamnă că mă urmăresc pe mine.
Îl vezi pe cel de deasupra lor?
Cel care vorbește la telefon?
El e vărul meu Yuri.
Ei mă urmăresc pe mine, el îi urmărește pe ei.
M-a sunat acum câteva clipe
și mi-a spus că vorbeau despre tine. Nu despre mine.
Nu-i minunat?
Poate o să te acopere deseară, când te duci la culcare.
N-au motive să mă urmărească. Sunt doar un om de afaceri.
Nu asta suntem toți?
- Bună, scumpo. - O cunoști?
Da. A dansat la clubul meu.
E o fată foarte bună.
De unde îl cunoști pe Nikita?
Am făcut câteva afaceri împreună acum câțiva ani.
Da? Și eu.
Mi-a spus că ai dansat la clubul lui.
Da. Din cauza avocatului său am pierdut toți banii ăia.
Despre ce vorbești?
Nikita m-a pus în legătură cu el, să se ocupe de contracte,
când am deschis site-ul. M-a tras pe sfoară.
- Nu înțeleg. - Jerry Haggerty.
- Da? - E un gunoi.
Jerry Haggerty e avocatul lui Nikita?
- Nikita și mai nu știu cum. - Sokoloff?
Da, cred că așa ceva.
Da. De ce, îl cunoști?
Haide. Trebuie să plecăm.
LAS VEGAS TREI ORE MAI TÂRZIU
- Unde e Jerry? - Salut, Jack.
Ce surpriză!
Ești avocatul lui Sokoloff?
- Poftim? - M-ai auzit, Jerry.
Jack, știi că nu pot să-ți spun cine sunt clienții mei.
- E o relație avocat-client. - De ce-ți bați joc de mine, Jerry?
Bine. Nu fi prost.
Bineînțeles că sunt avocatul lui. De unde crezi că am aflat
de toată afacerea asta?
M-ai tras în piept.
Dumnezeule, despre ce vorbești?
Despre rusul Ivan. Știu că a fost mâna ta.
A venit la mine acasă și a cerut dublu față de cât îi datoram.
- O parte din bani erau pentru tine. - Da? Și ce-i cu asta?
Încerc și eu să mai câștig ceva.
Tu câți bani câștigi? În jur de 100 de milioane?
Și îmi arunci și mie un os?
Nu e corect.
Spune-mi, cu ce m-am ales?
Mulțumiri pentru că am organizat totul?
Nu e corect, iar tu știi asta, nenorocitule.
M-am ocupat de tine. Mi-ai plătit datoria față de tine.
- Serios? - Da.
Problema e că eu nu văd lucrurile așa, Jack.
Vorbesc serios. Am terminat.
Nu, n-am terminat.
Ba da, Jerry.
Nu se poate. L-ai omorât pe Ivan, nu?
- Ce ai spus? - Trebuia să-l omori.
A dispărut. Într-o clipă era aici, iar acum a dispărut.
S-a dus. S-a evaporat.
E evident că a luat banii și a fugit.
Da, și eu am crezut asta o vreme.
Dar nu cred că ar fi fugit cu doar 450.000 de dolari.
Poate că încerca să-și facă altă viață cu patru sau cinci milioane,
nu cu mărunțișul ăla.
Pentru mine nu se leagă, Jack.
Sunt sigur că ai avut o legătură.
Jerry, dacă credeai că e adevărat, m-ai fi stors demult de bani.
Da. Dar poate că încerc să prind un pește mai mare.
Dacă te gândești să povestești discuția asta cuiva,
chiar și în glumă, jur că te arunc de pe acoperiș.
N-am omorât pe nimeni.
Sigur, Jack.
Ar trebui să te liniștești puțin.
Stăteam doar de vorbă.
Voiam doar să mă bucur de o clipă de liniște,
să-mi închid ochii și să visez o soluție.
Ceva romantic,
cum ar fi ca Haggerty să fie lovit de un autobuz,
sau ca Wayne și Buck să facă combustie spontană.
Ceea ce urma să aud nu-mi venea a crede...
- Ghici ce! - Ce?
Cei de la FBI au fost aici.
De ce?
Știi ceva despre terorism, Audrey?
Despre ce fel de terorism e vorba?
National, internațional,
ecologic, biologic sau atentate sinucigașe?
Terorismul din Orientul Mijlociu, Audrey.
Audrey, am venit astăzi la tine cu o oportunitate
de care foarte puțin americani s-au bucurat vreodată.
Se pare că ai mulți membri
ai unei organizații teroriste care sunt fani ai site-ului tău.
Serios?
Se pare că un terorist din Hamburg,
căutat de Interpol, era obsedat de Audrey.
S-a dovedit că puteau să-i depisteze locația
atunci când se conectează la site. Îi plăcea atât de mult site-ul,
încât îi trimite un e-mail unui terorist din Afganistan,
care îl trimite mai departe unuia din Pakistan.
În curând, se formează un întreg cerc de teroriști,
și toate datorită site-ului lui Audrey.
Marina trimitea avioanele de pe mare în misiune
de fiecare dată când Audrey Dawns își făcea numărul.
Nu credeau că o să-i ajutăm.
Cred că voiau să găsească o cale să te oblige,
dar n-aveau nimic compromițător la adresa ta.
- E o nebunie, nu? - Știu.
O să fim...
O să fim un fel de spioni, care lucrează pentru Guvern.
Mă excită asta!
Era o nebunie.
O starletă de 23 de ani urma să devină o componentă majoră
în lupta Americii împotriva terorismului.
În același timp,
Buck și Wayne și-au dat seama ce avea de gând Denny Z
cu noul lor site secret.
Cum adică "Sub 18 ani"? De unde știi asta?
Am văzut cu ochii mei.
Fetele sunt minore. Trebuie să-l confruntăm, Wayne.
Le-am văzut dezbrăcate. Erau niște fetițe.
Asta nu e bine. Nu-mi vine să cred că ne-a făcut asta.
Categoric! Riscăm de la 25 de ani în sus!
Eu nu mă duc la închisoare.
Plecăm imediat din țară.
Cheamă elicopterul să aterizeze pe acoperiș,
ne ducem la aeroportul Van Nuys și luăm un avion spre Cambodgia.
- Cred că te grăbești puțin. - Trebuie să plecăm din țară.
Trebuie să-i cerem lui Denny Z să închidă site-ul.
Și trebuie să ne ținem gura.
- Eu nu mă duc la pușcărie. - Nu suntem niște pedofili.
- Să-i spui asta judecătorului. - Instanță, nu suntem pedofili.
În regulă.
- Băieți, a venit cineva de la FBI. - Ce?
Da, sunt sus, discută cu Jack.
- Teroriști? - Exact.
- Și Audrey? - Da.
Ni s-a confirmat deja
că acești teroriști au un tipar de căutare foarte specific.
Sunt bărbați.
De exemplu...
Am descoperit că le plac
numerele cu una sau două fete mai mult decât cele hardcore.
Se uită și la așa ceva, dar sunt foarte homofobi.
Alt exemplu.
Le plac site-urile care, iar asta nu e o surpriză,
- au o temă militară. - Temă militară?
Fete care pozează cu arme în mână.
Guvernul vă recomandă...
Noi vă recomandăm ca Audrey să facă o nouă secțiune a site-ului,
- cu o metodă diferită de plată. - Un portal.
Asta ne va concentra efortul.
- Ce fac acolo? - Stau de vorbă.
Simt că-mi pierd mințile. Eu nu mă duc la închisoare.
Rahat!
... după tiparul lor,
ca să folosească celălalt portal prin site-ul vostru.
Credem că asta e cheia reușitei.
Bineînțeles. Vă voi ajuta cu tot ce pot.
Rahat! Doamne, au dat mâna.
Îți spun, el i-a chemat.
Acum idioții credeau că eu conspir cu FBI-ul împotriva lor.
Eu habar n-aveam ce se întâmplă.
Așa că intră în panică,
și dintre toți oamenii cărora li se puteau destăinui,
la cine credeți că se duc?
Trebuie să vă spun că mă enervați la culme.
De fiecare dată când aveți o problemă, veniți la mine.
Niciodată nu sunați să spuneți, "Jerry, vrei să mâncăm ceva?",
sau "O ducem bine, uite un cadou,
pentru că fără tine n-am avea nimic."
Nu, dar dacă vă caută niște ruși să vă omoare,
sau aveți probleme cu FBI-ul,
pentru că aveți fete de 16 ani la voi pe site...
În regulă.
Devin imediat cel mai bun prieten al vostru. Nu?
- Nu e așa. Nu e adevărat. - Prostii!
- Cât e de grav? - Faptul că aveți minore pe site?
Sincer să fiu, nu e prea bine.
Doar nu e pornografie infantilă. Fetele au 16 sau 17 ani.
Vorbiți mai încet.
- Fetele au 16 sau 17 ani. - Înțeleg.
Dar nu cred că instanța vă va împărtăși punctul de vedere.
- Ce ne facem? - Ai vreun rahat prin buzunar?
Primul lucru pe care trebuie să-l faceți
e să scăpați de Denny Z.
Trebuie să vă depărtați cât mai mult de el.
- Ce? - Buck l-a sunat deja.
- Denny Z? - Da.
Tu ne-ai făcut cunoștință cu el,
tu ne-ai spus să ne băgăm în afacere cu el.
Vreau să vă fac cunoștință cu legendarul Denny Z.
- Nu-mi aduc aminte de asta. - E o tâmpenie!
Nu-ți aduci aminte?
Cu tot respectul, e o tâmpenie.
Acum nu mai e relevant, nu?
Eu cred că e relevant. Tu ne-ai făcut cunoștință.
Nimănui nu-i place să fie arătat cu degetul.
Vă cer același respect pe care vi-l arăt și eu, dobitocilor.
Jerry, cum facem problema să dispară?
Iar mă bagi în oală cu voi. Lăsați-mă să vă întreb ceva.
Cât valorați acum?
E greu de știut cu exactitate.
Spune-mi cu aproximație. În jur de 100 de milioane?
- Ce va de genul? - În jur de 50.
- O sută, 200 de milioane. - Mai degrabă 50.
- În jur de 100. - Dacă, Doamne ferește,
nu vă gândiți niciodată să-mi dați și mie ceva din ei?
Când am pornit afacerea, Jack ne-a spus că ești sub acuzare.
Dă-l dracului pe Jack. Se pare că micul vostru plan
n-a mers chiar atât de bine.
FBI-ul vă caută și în fund acum.
Ce spui de noi trei?
- Lucrăm împreună. Ca parteneri. - Da.
- Cum rămâne cu Jack? - Dă-l dracului pe Jack.
- Eu am spus asta. - Ne ocupăm noi de el.
Bine. Primul lucru pe care trebuie să-l faceți
e să scăpați de site-ul ăla.
După asta poate vă ajut să rezolvați lucrurile.
Îți mulțumim pentru tot. Ești un prieten adevărat.
- Sigur. - Îmi cer scuze.
- Trebuie să mă duc la baie. - Stai jos.
Las-o baltă.
Așa că Buck și Wayne i-au spus lui Haggerty că vor închide site-ul.
Ce s-a întâmplat după asta n-o să vă vină să credeți.
Au uitat s-o facă.
Vreau să vă spun ceva, și asta vine din inimă.
Aș fi extrem de nefericit dacă aș fi luat prin surprindere
și m-aș trezi alături de voi într-o sală de judecată.
Așa că vă întreb, sunteți siguri
că mi-ați spus tot ce e de știut?
- Văd că a apărut o pauză. - Nu. Jerry.
Jerry, n-o să-ți mai facem asta niciodată, bine?
Să nu vă puneți cu mine.
- Jerry... - La naiba!
Ați înțeles?
- Ați înțeles? - Da.
Înainte să vă dați seama,
Buck și Wayne i-au spus lui Haggerty despre moartea rusului.
I-au spus până la ultimul detaliu cum James l-a omorât din greșeală.
Nu și-a primit banii!
Acum, Haggerty m-a prins în cea mai proastă poziție.
- Da? - Fiul tău a fost arestat.
- Ce? - Fiul tău a fost arestat, Jack.
Ce s-a întâmplat? Ce a făcut?
Poate dacă ai fi venit pe la el, ai fi aflat.
Fiul nostru Michael, s-a gândit că nu-i plac notele pe semestrul ăsta,
așa că a intrat în calculatorul școlii și le-a schimbat după bunul plac.
Chiar dacă căsnicia noastră se încheiase,
eu și Diana eram tot timpul împreună pentru copii.
Chiar dacă nu puteam fi un cuplu, întotdeauna vom fi o familie.
Așa că am mers la directorul școlii.
După o discuție serioasă
și o donație generoasă pentru sala de sport a școlii,
s-a hotărât să renunțe la acuzații.
La ce vă gândiți?
Dar nu era suficient.
Procurorul din Houston, Frank Griffin,
a hotărât să nu renunțe la proces. Așa că i-am făcut și lui o vizită.
Bună ziua. Scuzați-mă, domnule.
Aveți o programare? Domnule!
- Jack Harris. - Îmi pare rău. Nu l-am putut opri.
E în regulă, dragă.
- Se poate? - Te rog.
Mulțumesc.
Avocații mei mi-au spus că trebuie să vorbim.
Nu știu cine ești și nu o să-mi schimb poziția, domnule Harris.
Fiul dvs. e acuzat de fapte grave, și cu toate că e minor,
statul Texas intenționează să-l judece conform cu gravitatea faptei.
Domnule Griffin, e doar un copil.
A făcut o greșeală, și l-am pedepsit aspru.
Cu tot respectul, școala a renunțat la acuzații.
Chiar trebuie să continuăm?
Harris, lasă-mă să fiu sincer.
Există oameni, votanți,
cetățeni respectabili, pentru care sunt responsabil.
Sunt răspunzător în fața lor.
Iar ei voi să fie judecat pentru asta?
Poate că ghinda nu cade departe de copac.
Despre asta e vorba? Despre mine, nu despre fiul meu?
Știm cu ce îți câștigi existența. Te ocupi de pornografie.
- Conduc o companie de taxare. - Dar te ocupi de pornografie.
La fel ca toate lanțurile hoteliere, firme de satelit și cablu.
- Sunt doar un intermediar. - Eu nu mă joc cu vorbele.
Te ocupi cu pornografia. O răspândești pe internet.
Cred că deviem de la subiect. Să ne concentrăm asupra problemei.
Ce-i asta?
Stați să vă ajut. Să vedem...
Da. PăsăricăStrâmtă.com.
MareÎnFund.com.
NegriȘiBlonde.com. E extrasul dvs., domnule Grffin.
Uitați-vă peste el.
Doamne ferește să ajungă aici,
și să cadă în mâinile cui nu trebuie.
Veți ajunge pe prima pagină a ziarului de mâine.
Vă închipuiți în ce fel poate afecta asta o campanie?
Mai ales campania unui om care se bazează pe voturile
creștinilor cu frică de Dumnezeu, sau a conservatorilor.
Ar fi îngrozitor.
Îți dai seama că tocmai ai încercat să șantajezi un membru al tribunalului,
un oficial al statului Texas?
A funcționat.
Mă gândesc că te poți ocupa de problema asta,
iar eu o să mă ocup de incidentul cu fiul tău.
- Grozav. - Mă bazez pe votul tău anul viitor?
S-a făcut.
Puterea internetului e uimitoare.
Prin apă sau foc, tu rezolvi totul, nu-i așa?
Încerc.
O parte din mine urăște ceea ce i-ai făcut acelui om.
Dar o parte din mine...
Mi-e dor de felul în care mă protejai.
Doamne, sunt confuză.
- Îmi pare rău că simți asta. - Coboară din mașină, Jack.
Te sun când ajung.
În timp ce-l verificam pe procuror, am dat peste site-ul ăsta.
- E al lui Denny Z. - Da.
- N-o să-ți placă asta. - Ce?
E înregistrat pe domeniul lui Buck și Wayne.
- Rahat. - E mai rău de-atât.
Cu penisuri din sticlă? Se rezolvă.
- Îl angajez personal pe Moș Crăciun. - Am dezvoltat un nou...
Ați înnebunit? Ce mama dracului e cu voi?
Minore?
- Unde e? - N-am știut.
- Jack! - E la Reseda, unde se filmează.
Voiam să-ți spunem. Eram depășiți de situație!
Jack, Z. ne-a păcălit!
Denny Z. ne-a păcălit pe toți!
Ce mama naibii faci?
Nenorocitule!
Te omor, ticălosule!
Ieși din casa mea!
Ce vrei să faci?
Ce mama naibii?
Rahat!
Nenorocitule! Sunați la Urgențe!
Ticălosule!
Bună.
Ce ai?
Înainte stăteam la masa asta cu familia mea.
Ăsta e Jack cel de modă veche?
De modă veche? Familiile sunt de modă veche?
Cred că sunt prea apreciate.
Ai vreodată impresia că e o parte din nou pe care o ignorăm?
- Care parte ar fi asta? - Partea care...
... ne spune că astfel de lucruri sunt greșite.
Unele din lucrurile pe care le facem...
Începi cu morala?
Nu.
Jack, ai făcut atâția bani
din cauza bărbaților frustrați și înfierbântați,
care și-o freacă pentru că soțiile sau prietenele lor
nu-i răsfață cum trebuie. Astfel eu devin fantezia lor,
pentru cinci dolari de căciulă, și îi fac să uite pentru o clipă
că soțiile și copiii lor nu-i suportă.
Așa că nu simt nicio remușcare.
Ești norocoasă.
Sufletul meu e intact.
- Asta e bine. - Da.
Știi ce încep să cred?
Că ești plin de minciuni.
Ești plin de minciuni.
N-am nevoie să fiu aici.
Spune-mi de ce aș vrea să fiu aici?
Ca să primești un telefon în toiul nopții de la fosta ta nevastă,
fosta ta nevastă afurisită din Texas,
care îți spune că unul din copiii tăi răsfățați
nu e în stare să termine școala?
Ți-am făcut deja bagajele, Audrey.
De ce?
Pentru că nu mai avem ce căuta unul în preajma celuilalt.
Îmi pare rău. N-am vrut să spun asta despre familia ta.
Îmi pare rău, Jack. Te rog, nu-mi face asta.
Te rog. Nu-mi face asta.
Fac ce vrei tu. Fac tot ce vrei să fac.
O să fiu așa cum vrei. Te rog, Jack.
Nu pot.
Bine.
În regulă!
- Da? - Jack, sunt Allmans.
- Trebuie să ne întâlnim. - Nu poate să aștepte?
Nici măcar o oră.
Îți mulțumesc că ai venit, Jack.
Poți să-ți ridici brațele, te rog?
De ce?
Ca să mă asigur că nu porți microfon.
De ce aș purta un microfon?
Ia loc, Jack. Sunt aici să te ajut.
Dar nu-mi pot permite să fiu compromis.
Scuză-mă pentru că o să-ți scot bateria de la telefon.
Ești un băiat bun, Jack. Țara îți rămâne îndatorată.
De exemplu, acum două nopți,
mai mulți teroriști
au fost eliminați într-un schimb de focuri în Afganistan,
alții au fost arestați în Europa, Indonezia...
În total, în jur de 100. Și toate datorită ție.
Atunci când am aflat de cealaltă chestie, m-am gândit să te avertizez.
În legătură cu ce?
Unul din investigatorii noștri a confirmat
exploatarea de minore pe unul din site-urile tale.
- Dumnezeule. - Da. E rău, Jack.
Oricum o privești, e pornografie infantilă,
ceea ce înseamnă că ești pus sub acuzare și vei face pușcărie.
N-am nicio legătură cu site-ul ăla, știi asta?
Știu asta.
Dar ai parteneri.
În regulă.
Ce ar trebui să fac în legătură cu asta?
Să dispari imediat. Chiar de ieri, dacă ar fi posibil.
- Nu pot. - Bineînțeles că poți.
Dacă te referi la asta, atunci hai să stăm de vorbă.
Ce faceți?
Fosta ta gardă de corp a fost arestată pentru droguri
acum câteva luni, și ne-a spus despre Ivan Sokoloff,
nepotul lui Nikita Sokoloff,
care a fost omorât în sufrageria ta acum cinci ani.
Ne-a spus că a fost martor când l-ai aruncat în ocean,
lângă coasta Catalina.
E meseria mea să știu când oamenii mint, Jack.
El n-a mințit.
Nu știu despre ce vorbești.
Cred că asta aș spune și eu.
Sunt aici să te ajut. O să-ți spun ce cred eu că s-a întâmplat.
Când ai ajuns aici, ai fost luat pe sus.
Poate îi făceai cuiva o favoare,
dar ai ajuns aici și ai crezut că poți să faci un ban și să pleci.
Apoi te-ai înhăitat cu niște idioți
în care nu mai poți avea încredere, pentru că incidentul cu Sokoloff
cade pe umerii tăi. Nu-mi pasă că Ivan e mort.
Noi, Guvernul tău,
sărbătorim când un gunoi ca el încetează să mai respire.
Dar chestia cu pornografia infantilă
n-o să dispară, Jack. Te va băga la închisoare.
Ce ar trebui să fac? Nu pot să mă întorc în timp.
Ne-ai făcut o favoare.
De asta ai fost avertizat. Restul depinde de tine.
- Scumpule! - Diana, ce se întâmplă?
- L-au luat! - Ce?
L-au luat!
Haideți!
Dacă chemi poliția îți omorâm copilul.
Mai bine îl suni pe soțul tău.
- Da? - Jack. Îl am pe fiul tău.
Nu te juca cu mine.
Te sun deseară să-ți spun ce vreau.
Am înțeles. Sunt pe drum. Să nu faci vreo prostie.
Bine.
- Ce-i asta? - E copilul.
- Ce? - Copilul din casă.
- Ce tot spui? - Ăsta nu e copilul lui Jack.
Ăsta e mexican. E Alejandro, copilul menajerei.
Ce mexican? L-am găsit în casă.
El e Alejandro!
- Stai. - E Alejandro!
- Stai. - Salut, Alejandro.
Nu e copilul lui Jack?
Nikita, nu înțelegi ce limbă vorbim?
E fiul menajerei.
Mama lui lucrează ca menajeră. E un copil mexican.
Noi suntem caucazieni, da?
Crezi că lui Jack o să-i pese de el?
O să cheme poliția!
Ai ciocane sau doar păr în loc de creier?
E mexican!
E un copil mexican.
- Taci! - Trebuie să plecăm de aici.
- Tu i-ai trimis... - Nu. Am o presimțire proastă.
Stați dracului jos.
Stai jos.
Nu plecați nicăieri.
Unde i-ai găsit pe ăștia?
Gata!
Am mai făcut asta.
Îl cunosc. O să plătească.
- Bine. - Dacă o dați în bară,
jur că o să vă omor.
Te simți bine, tată?
Da.
Vino încoace.
Vreau să faci ceva pentru mine.
Da.
Ai grijă de mama ta, bine?
Ai înțeles? Te iubește foarte mult.
Da, domnule.
Bine.
Da?
Bravo.
O să-l aduc înapoi, Diana.
De ce nu mă miră?
Pentru că ești foarte inteligent, Jack.
Întotdeauna ai fost norocos,
dar se pare că acum te-a părăsit norocul.
Presupun că acolo ai banii?
Să ne concentrăm asupra problemei.
Nu vezi nimic de la mine până nu știu că băiatul e în siguranță.
Jack, nu suntem animale. Bineînțeles.
Asta o să te facă fericit.
Banii nu sunt pentru mine. Sunt pentru el.
Salut, amice.
Ești teafăr? Bine.
Hai să mergem.
Poate să plece?
- Sigur. - Alejandro, ia-o la stânga.
Du-te pe coridor.
Îți mulțumesc că nu l-ai rănit.
- De ce l-ai omorât pe Ivan? - N-am omorât pe nimeni.
Bine? Jur că a fost un accident.
Poți să-i întrebi. Au fost acolo.
Stai puțin.
Noi n-am avut nicio legătură cu asta, Nikita.
- Omul lui James... - Mi-a amenințat familia.
Nu trebuia să se întâmple așa, Nikita.
Știu că era nepotul tău, și poate că nu înseamnă nimic,
dar să știi că îmi pare rău...
Ușurel, nu vrem să semneze contractele stresat.
Jack, n-are niciun rost să stăm la discuții.
Ai primit copilul înapoi, așa că semnează hârtiile
și am terminat.
Ce ar trebui să semnez?
Fiecare paragraf unde e trecut numele tău.
Asta o să ateste că afacerea îi aparține lui Nikita,
mie și băieților.
Poftim stiloul. Vrei să semnezi?
Frumos.
Pleacă imediat.
Ce vrei să fac? Nu pot să mă întorc în timp.
Jerry?
Pot să trec ca dată anul trecut,
ca să nu mai plătesc taxe din banii pe care nu-i am?
Ce-ai spus?
Pot să trec data de anul trecut?
Da. Nu văd care e diferența.
- Trece. - Mulțumesc.
Jack, e minunat.
Pur și simplu minunat.
Aștept...
Aștept de multă vreme...
Credeai că ești inteligent, scoțându-mă din afacere.
Acum nu mai ai nimic.
Nu puteam să am încredere în cineva ca el.
Gata cu împușcatul.
- Cu tot respectul, te rog... - Stai jos.
Trebuie să fii atent când îți alegi partenerii,
domnule Harris.
Ai făcut lucruri bune pentru noi în toți anii ăștia.
Uneori afacerile sunt mai importante decât familia.
Pleacă.
Curățați mizeria.
Jack ne-a obligat să mergem cu el, să scape de cadavru.
Și ne-a amenințat că ne omoară, dacă spunem cuiva.
Unde ați aruncat cadavrul?
Ți-am mai spus, în ocean.
Jack a aruncat cadavrul în ocean. Oceanul e ocean.
Oceanul e ocean?
Da, dobitocule.
Alejandro!
- Unde e avocatul meu? - Să ne concentrăm asupra problemei,
pentru că n-am venit să vorbim despre presupuse crime și cadavre.
Am venit să discutăm despre pornografia infantilă.
Jack a luat parte la asta, la fel ca și noi.
- La fel ca și voi? - Categoric.
E teafăr.
Avem un contract semnat de Jack, prin care își vinde acțiunile
cu șase luni înainte de afacerea cu Denny Z,
dar mă bucur că nu există dispute referitor la participarea voastră.
Mulțumesc pentru asta.
Hai să mergem înăuntru.
Buck Dolby și Wayne Beering au devenit martori împotriva lui Denny Z.
Au făcut 18 luni dintr-o pedeapsă de cinci ani.
Nikita Sokoloff a fugit din Statele Unite. Se crede că locuiește în Moscova.
Audrey Dawns a continuat să lucreze în industria pornografiei.
Jack și Diana Harris n-au mai divorțat.
Au mai făcut doi copii, și sunt căsătoriți și în ziua de azi.